Dublin, Irlanti-24. toukokuuta, 1931
DANGRAM, INTIA 5. lokakuuta, 1998
ENSIAPU
APOLLO VICTORIN SAIRAALA
VATIKAANI Rooma-1998
Se täytyy todistaa oikeaksi.
Meidän pitää olla varmoja.
Tässä ei saa tulla virhettä.
Kuvasta lähti valonsäde.
En tuntenut kipua.
Kasvain oli tässä.
Se on poissa.
Kanadan pääministeri vieraili tänään Englannissa
ja käväistyään parlamentissa...
KATOLINEN ELÄKEPAPPILA Englannin maaseutu-2003
...nautti teetä kuningattaren kanssa Buckinghamin palatsissa.
Huomenna hän palaa Montrealiin.
Muita uutisia. Vatikaani on tunnustanut ihmeen.
Intialaisen Monica Berran vatsassa ollut kasvain parani,
kun sitä siveltiin medaljongilla, jossa oli Äiti Teresan kuva.
Puhemies Roomasta sanoi, että se oli toinen todistetuista ihmeistä,
jotka tarvitaan Äiti Teresan julistamiseksi pyhimykseksi.
Minulla on tiedossani pieni pommi.
Jatka.
Minulla on pari kirjettä, jotka haluatte lukea.
Pimeys, jonka hän tunsi ja josta hän kirjoitti,
ilmeisesti alkoi jo vuonna 1948.
Silloin, kun hän alkoi toimia köyhien parissa.
Sitä jatkui noin 50 vuoden ajan.
Hän oli toiminut köyhien parissa
kaksi vuotta, kun tämä kuva otettiin.
Työn murheellisuus oli vaatinut veronsa.
Suunnaton pimeys, yksinäisyys,
jatkuva kaipuu Jumalan luo.
Hänestä tuntui, että Jumala oli hylännyt hänet.
Minun ja parin muun papin lisäksi,
sekä tietenkin Kalkutan arkkipiispan, Ferdinand Périerin,
kukaan muu ei tiennyt hänen eristyneisyyden tunteestaan.
Haluatko jotain, Ben?
En halua mitään, isä.
Minua satuttaa eniten se,
ettei hän tuntenut Jumalan läsnäoloa sisällään.
Kuten hän itse sanoi.
Hänen kaipuunsa oli niin vahva,
että se tuntui kidutukselta.
Näytti siltä, etten voisi auttaa häntä.
Tämä kuva otettiin...
...kun Äiti Teresa opetti.
Se otettiin vuonna 1946.
Pidän sitä täällä,
koska se muistuttaa minua siitä, missä kaikki alkoi.
-Saanko katsoa lähempää? -Toki.
Onko tämä se koulu?
On. Sillä on aikamoinen historia.
Voitteko kertoa enemmän koulusta ja siitä, kun hän oli siellä?
Ne vuodet Loretossa...
Opettamisen vuodet olivat hänelle ihania vuosia.
Hän sanoi pitävänsä opettamisesta kaikkein eniten.
Myöhemmin hän omistaisi elämänsä köyhille,
mutta hän oli ennen kaikkea...
...opettaja.
LORETON LUOSTARI
Ihmiset ovat kärsineet.
Ja nälänhätä sitten.
Nälänhätä on tuonut kaduillemme tuhansia pakolaisia.
Pyhän Marian luostarikoulu Kalkutta, Intia-1946
Ja me elämme levottominta aikaa
Kalkutan historiassa.
Shubashini.
Äitini sanoo, että tämä on pelottavaa.
Kotini ulkopuolella mellakoidaan.
Olen turvassa luostarin muurien sisällä,
mutta olen huolissani äidistäni ja perheestäni.
Jännittyneisyys on tosiaan pahentunut
Intian valmistautuessa itsenäisyyteen.
Se on luonut välivaltaa,
mutta se on hindujen ja muslimien välistä.
Se ei liity sinun perheeseesi.
Ei sinulla ole syytä huoleen.
Mutta minua pelottaa silti.
Yritä olla pelkäämättä.
Tämä ratkeaa nopeasti itsestään, sitä toivomme ja rukoilemme.
No niin, jatketaan.
Onko teillä hetki aikaa, sisar?
On, Deepa.
Eikö teitä huoleta?
Ei. Luota Jumalaan.
Hän varjelee meitä.
Isäni sanoo, että kristityt ovat Intiassa vähemmistönä,
jolle voi näinä aikoina tapahtua mitä vain.
Siksi isä haluaa, että jään luostarin muurien sisäpuolelle,
että olen turvassa täällä. En saa palata kotiin ennen kuin tämä on ohi.
Hän on oikeassa. Olen samaa mieltä. Olet turvassa täällä.
Jos sinulla on vielä kysyttävää, juttele isä van Exemin kanssa.
Selvä.
Mutta yritä olla huolehtimatta.
Sisar?
-Kiitos. -Kiitos teille.
Onko joku sairas?
Ei.
Vienkö ruokaa hänen huoneeseensa?
Minä hoidan sen. Kiitos, sisar.
Mitä teette täällä? Tiedän ei ole turvallista olla ulkona.
Ihmiset ovat nälkäisiä ja epätoivoisia.
-Teidän on palattava luostariin. -Halusin tuoda heille vähän ruokaa.
Niin, niin.
Viime viikolla kolmen päivän ajan
hindut ja muslimit riehuivat tässä aika lähellä.
He tappoivat kaikki vastapuolella olleet.
Sinne tarvittiin sotilaita.
Ette saa enää tulla tänne. Ymmärrättekö?
Teidän on palattava luostariin.
-Rukoilkaa rauhan puolesta. -Teen sen. Kiitos.
Menkää luostariin, pyydän.
Onko kaikki kunnossa?
Kyllä, abbedissa.
Kuulin, että kävit aamulla luostarin ulkopuolella.
Kyllä.
Halusin antaa ruokaa nälkäiselle perheelle.
Anteeksi. En saisi mennä ulkopuolelle.
Kun palasit, olit kuulemma poissa tolaltasi.
Oletko varmasti kunnossa?
Olen, kiitos.
Mutta totta puhuen ajattelen niitä ihmisiä siellä.
Näen heidät luokkahuoneen ikkunasta.
Haluan auttaa.
Mutta heitä on paljon. Et voi auttaa kaikkia.
Mutta voimme auttaa joitakin.
Hävettää, jos en edes yritä.
He ovat hyvin nälkäisiä.
Heillä ei ole mitään.
Tehtävämme on nuorten tyttöjen opetus. Se on sinun kutsumuksesi.
Äitini muistutti minua kutsumuksestani.
"Rakas tyttäreni.
Älä unohda, että menit sinne auttamaan köyhiä."
Mitä tarkoitat, sisar Teresa?
En tiedä.
Pidän opettamisesta ja nunnana olemisesta,
mutta minun on tehtävä jotain.
Jumala varmasti rakastaa ulkopuolella olevia köyhiä
yhtä paljon kuin etuoikeutettuja tyttöjä täällä sisällä.
Sinullahan alkaa kohta retriitti.
Kyllä.
Kysyn Jumalalta, mitä minun on tehtävä.
KALKUTAN RAUTATIEASEMA 10. syyskuuta, 1946
Sano abbedissalle, ettei huolehtisi.
Levollista retriittiä, sisar Teresa. Jumala kanssasi.
Kiitos. Jumalan siunausta.
Se tapahtui tässä Darjeelingin junassa.
Hetki, joka muutti hänen elämänsä.
Hän sai jotain, minkä hän tulkitsi viestiksi Jumalalta
mennä palvelemaan kaikkein köyhimpiä ja asumaan heidän kanssaan.
Hän kutsui sitä "kutsumukseksi kutsumuksen sisällä".
Hän luopuisi kaikesta ja seuraisi Häntä slummeihin.
Hän tiesi, että oli Hänen tahtonsa, että hänen pitäisi tehdä se.
Mutta sen pitäisi olla kirkon päätös.
Miten niin kuulit Jumalan äänen?
Kuulin junassa äänen.
Se ei ollut korvin kuultava, mutta selkeä ja suora.
Ääni käski minun lähteä turvallisesta luostarista
ja omistaa elämäni köyhien palvelemiseen, elää heidän keskellään.
Se oli käsky seurata Kristusta slummeihin ja palvella häntä
palvelemalla kaikkein köyhimpiä.
Olet näemmä unohtanut lupaukset, jonka vannoit luostariin tullessasi.
Niitä olivat muun muassa köyhyys, siveys ja tottelevaisuus.
Tiedän sen, abbedissa,
mutta tiedän, että se on Hänen tahtonsa, ja minun on seurattava Häntä.
Se on kutsumus kutsumuksen sisällä.
Haluaisin anoa lupaa purkaa luostarilupaukseni.
Tällä tavoin voisin jäädä Loreton nunnakuntaan
ja jatkaa elämää lupausteni mukaisesti.
Pyydän siis lupaa työskennellä luostarin muurien ulkopuolella.
Tiedät, etteivät luostarinunnat voi mennä muurien ulkopuolelle.
Olet koulumme rehtori. Tytöt ovat riippuvaisia sinusta ja rakastavat sinua.
Heitä ei haittaa, vaikka olet ankara.
Mitä tarkoitat?
Haluatko vapautuksen tehtävistäsi?
Haluatko luopua tekemistäsi lupauksista?
En. Haluan edelleenkin olla nunna.
Pyydän vain lupaa työskennellä köyhien parissa. Siinä kaikki.
Ihmiset näkevät nälkää ovemme ulkopuolella.
Näen heidät joka päivä ikkunasta.
Se on kauhea näky.
Kuinka voimme olla välittämättä?
Miksi tämä tulee näin yhtäkkiä?
Ei se tule yhtäkkiä.
Ennen kuin minusta tuli nunna halusin lähetyssaarnaajaksi.
Halusin lähteä jonnekin ja viedä Kristuksen elämän
ihmisille siellä, missä tehtiin lähetystyötä.
Kun olin tyttö Skopjessa, Jugoslaviassa,
luin Intiaan lähtevistä lähetyssaarnaajista.
Olen aina halunnut tehdä juuri sitä.
Palvella köyhiä pelkästä Jumalan rakkaudesta.
Ja se ääni Darjeelingin junassa oli hyvin selvä.
Selvä.
En voi sivuuttaa sitä.
Puhun asiasta arkkipiispa Périerille.
Katsotaan, mitä hän siitä sanoo.
Jos hän suostuu, hän saa viedä pyyntösi
Vatikaaniin, kun käy siellä ensi kuussa.
Kiitos.
Kiitos, abbedissa. Kiitos.
VATIKAANI Rooma-1947
Ylhäisyys.
Alueellani Delhissä esiintyy väkivaltaa,
joka johtuu epäoikeudenmukaisista oloista.
Ne on tunnistettava ja poistettava pysyvän rauhan saamiseksi.
Siinä kaikki, ylhäisyys.
Kiitos.
Ylhäisyys, minulla on monta asiaa, joista haluan teille kertoa,
mutta puhuisin ensin asiasta, joka koskee
erästä Loreton nunnakunnan nunnaa.
Pyhän Marian luostarikoulun rehtoria.
Hän on sisar Teresa, ja hän pyytää lupaa
lähteä luostarin muurien ulkopuolelle
auttamaan köyhiä, tai niin kuin hän sanoo, palvelemaan heitä.
Luostarin abbedissa kertoi minulle asiasta.
Sisar Teresa sanoo kuulleensa Jumalan äänen,
joka pyysi häntä seuraamaan Kristusta slummeihin.
Onko hän puhunut siitä aikaisemmin?
Ei, ylhäisyys. Hän on yksi koulun arvostetuimmista opettajista.
Hänestä tuntuu, että hänen on seurattava
kuulemansa äänen käskyä. Siis Jumalan äänen.
Hän tuntee sen toiseksi kutsumuksekseen.
Hän ei kyseenalaista kirkon auktoriteettia
ja on odottanut valittamatta, että puhuisin
teille ja saisin kirkon päätöksen.
Ja hän tietää, että luostarilupauksen jälkeen nunnat eivät saa lähteä luostarista?
Kyllä. Siksi hän pyytää lupaa purkaa sen lupauksen.
Pyytäkää häntä kirjoittamaan kirje Pyhälle Isälle.
Tuokaa kirje minulle.
Hän on kirjoittanut sen jo.
Olen antanut siunaukseni,
ja abbedissa antoi hänelle luvan kirjoittaa Roomaan.
"Pyhälle Isälle, paavi Pius XII:lle Rooma, Italia.
Minulla on kutsumus.
Jumala on pyytänyt minua jättämään kaiken
ja antamaan itseni Hänelle
auttamaan slummien kaikkein köyhimpiä.
Antakaa minulle vapautus lupauksestani,
jotta voisin seurata kutsumustani.
Sisar Teresa, Loreto Entally, Kalkutta, Intia."
ETELÄINEN SEKRETARIAATTIRAKENNUS New Delhi, Intia-15. elokuuta, 1947
Tänä historiallisena päivänä
Intia ottaa paikkansa vapaana ja itsenäisenä kansakuntana.
Vapautta arvostavat ihmiset kaikkialla haluavat osallistua juhlaanne.
Tällä historiallisella hetkellä
emme saa unohtaa kaikkea sitä, minkä Intia on velkaa Mahatma Gandhille.
Millaista New Delhissä oli?
Sain jutun ja lähetin sen Lontooseen.
Luulen, että täällä pian tapahtuu.
Olen samaa mieltä. Varsinkin, kun Gandhi on jakoa vastaan.
Se on Jumalan tahto, abbedissa.
En voi sivuuttaa tätä. Minun on noudatettava Hänen tahtoaan.
Arkkipiispa vei kirjeesi kardinaalille neljä kuukautta sitten.
Roomasta ei ole kuulunut mitään.
Ainoa tapa, jolla pääset näiden muurien ulkopuolelle,
on hakea lupaa osittaiselle sekularisaatiolle.
Eli jättäisin nunnakunnan?
Kyllä, jos mielesi tekee muurien ulkopuolelle.
Mielestäni se on ainoa tapa.
Olen elänyt täällä nunnana 16 vuotta.
Abbedissa, minä...
Nunnakunta on perheeni. En voi vain lähteä.
En voi jättää elämääni nunnana.
Lopeta sitten tämä hullutus.
Olet antanut luostarilupauksen.
He eivät tee poikkeusta ja anna sinun luopua lupauksistasi.
Se on Jumalan tahto, abbedissa.
Ei minun.
Luotan Jumalaan.
Odotan sanaa Vatikaanista.
Ja rukoilen.
Intia ja Pakistan ovat nyt virallisesti kansakuntia.
Hämmästyttävää.
Siis se, että Englanti on antanut Intialle itsenäisyyden.
Uskon, että siitä seuraa ongelmia.
Luuletko Intian kärsivän siitä, miten siitä tuli moderni kansakunta?
Ilman muuta. Olet nähnyt jo seuraukset
II maailmansodasta ja vuoden 43 nälänhädän jälkimainingit.
Siitä on kiittäminen Intian kongressipuoluetta.
Yritän tässä vain sanoa,
että jäät Kalkuttaan joksikin aikaa, Graham.
Toivottavasti pidät Intiasta.
Sisar.
-Voinko jutella kanssanne hetken? -Ilman muuta.
Laxmi kertoi, että olette aikeissa jättää meidät.
Mistä hän sen kuuli?
Kerro, Laxmi.
Aiotteko todella lähteä?
Jos se on Jumalan tahto, kyllä.
Miksi haluatte jättää meidät?
Kun olin nuori tyttö,
kävin katolista koulua.
Meillä oli oikein hyviä pappeja,
jotka auttoivat meitä löytämään kutsumuksemme.
Silloin tajusin,
että kutsumukseni oli palvella köyhiä.
Oli vuosi 1922. Olin kahdentoista.
Halusin tulla lähetyssaarnaajaksi,
ja lähteä levittämään Kristuksen viestiä.
Mutta minusta tulikin nunna ja opettaja.
Ja nyt olen täällä teidän kanssanne, joita rakastan.
Nyt on aika käydä vuoteeseen. Menkää nukkumaan.
Älkää olko huolissanne.
Lähtöni tuskin tapahtuu pitkään aikaan.
VATIKAANI 12. huhtikuuta, 1948
-Kirjoittakaa kirje. -Kyllä, ylhäisyys.
Vastaanottaja sisar M. Teresa.
Loreton nunnakunta, Kalkutta.
Pyhä Isä, paavi Pius XII,
pyhän uskonnollisen seurakunnan kautta
on myöntänyt teille luvan...
"...jättää Loreto ja aloittaa uudessa tehtävässänne.
"Teille on myönnetty poikkeus luostarilupaukseen,
"ja se sallii teidän elää Loreton nunnakunnan ulkopuolella
"yhden vuoden tai vähemmän
"jos lyhyempi aika riittää.
"Voitte pitää uskonnolliset lupauksenne Loreton nunnana
arkkipiispa Périerin määräysvallan alaisena."
-Onnitteluni, sisar Teresa. -Kiitos.
Se on Jumalan tahto. Ei minun.
HALLITUKSEN SAIRAALA
Tärkein Medical Mission-sisarten tehtävä
on lääkäripalvelujen jakaminen köyhille.
PATNA, INTIA 17. elokuuta, 1948
Annamme parantavaa läsnäoloa sitä tarvitseville.
Potilas jonka tapaamme nyt, on hyvin sairas.
Hänellä on tulehtuneita ja märkiviä avohaavoja.
Tulet näkemään paljon tällaista Moti Jihlin slummeissa,
kun palaat Kalkuttaan.
Tällaisissa tapauksissa sukulaiset eivät huolehdi heistä.
Joten heidät tuodaan tänne.
Medical Mission-sisaret ovat perinteisesti hoitaneet tällaisia potilaita.
Oletko kunnossa, Mary Teresa?
Mennään ulos, niin saat ilmaa.
Pyydän.
Se ei ole mukavaa katsottavaa
ja voi olla järkyttävää,
mutta totus siihen kyllä.
Ennen pitkää peset haavoja itse.
-Kyllä. -Eikä se ole mikään iso asia.
Tiedän sen.
Olen pahoillani, tohtori. Hyvin pahoillani.
Ehkä meidän pitäisi hidastaa koulutustasi.
Ei, ei. Kyllä minä pärjään.
Minulla on paljon opittavaa ennen Kalkuttaan palaamistani.
Olet nunna, mutta sinulla ei ole kaapua.
-Eikä sinua kutsuta "sisareksi". -Olen nyt Mary Teresa.
Käytän chiraa, koska haluan
olla ihmisten parissa ja tulla hyväksytyksi.
Oletko valmis palaamaan sisään?
Kyllä vain.
-Kyllä. -Palataan sitten töihin.
Varmista, että kätesi ovat puhtaat,
kun kosket haavaan.
Ota sideharso ja kasta sitä steriiliin suolaveteen,
ja sitten väännä se kuivaksi.
Laita sideharso haavan päälle ja sido se.
Peitä haava sitten sideharsotaitoksella.
Sitten sido se sideharsolla.
-Ymmärrätkö? -Kyllä, tohtori.
Tällä potilaalla on tulehdus vatsassa.
Se vaatii antibiootteja.
Meidän on annettava hänelle penisilliiniä pistoksena käsivarteen.
Sisar Margaret.
Ensin poistetaan kaikki ilma.
Sitten puhdistetaan paikka alkoholilla ja sideharsolla.
Sitten työnnetään neula varovasti käsivarteen
ja tyhjennetään hitaasti.
Kun se on tehty,
neula vedetään ulos ja painetaan pistoskohtaa.
Kyllä, tohtori.
Oli päivänselvää, että hän oli löytänyt kutsumuksensa.
Tohtori Ahamed yritti kovettaa häntä,
mutta hän ei aikonut kadottaa myötätuntoaan.
Kun lääketieteellinen koulutus päättyi,
hän palasi Kalkuttaan
ja Köyhien pieniin sisariin Pyhän Joosefin luostariin,
jonne hän jäi etsien samalla pysyvämpää paikkaa.
Onko totta, että hän asteli slummiin taskussaan viitisen rupiaa?
Kyllä, sekin on totta.
Viisi rupiaa.
Se vastasi siihen aikaan suunnilleen yhtä Englannin puntaa,
tai Amerikan dollaria.
Tulee miettineeksi, mistä hän sai rohkeuden.
KALKUTAN SLUMMI 21. joulukuuta, 1948
Ensimmäisenä päivänään slummissa
hän otti mukaansa Veronica Gomesin,
Santa Teresan seurakunnan jäsenen.
Hän oli käynyt siinä kirkossa palattuaan Kalkutasta Patnaan.
Veronica vei hänet Moti Jihliin,
kaupungin köyhimmälle ja surkeimmalle alueelle.
Alue alkoi ihan Loreton ulkopuolelta.
Ensimmäinen pysähdyspaikka oli Taltalia.
Toinen puutteenalainen alue Kalkutassa,
ja siellä asui köyhiä katolilaisia.
Vaikka hän osasi odottaa sitä, hän järkyttyi silti
köyhyyden ja kärsimyksen määrästä.
Hänellä ei ollut rahaa, jolla auttaa heitä.
Hänellä oli ensimmäisenä päivänään slummissa mukanaan vain
runsaasti rakkautta sydämessään ja sielussaan.
Ei. Ei, ei. Se on likainen.
Sitä ei saa syödä. Tulet sairaaksi.
-Mitä te teette? -Sairaaksi.
Miksi viette ruoan lapseltani?
-En minä vie... -Mitä teette täällä?
-Mitä täällä tapahtuu? -Tämä nainen otti ruoan lapseltamme.
-En. -Kuka olette?
Olen Mary Teresa.
Opetan lapsenne lukemaan ja kirjoittamaan, jos haluatte.
-En halua rahaa. -Ei!
Emme halua teitä tänne. Emme kaipaa apuanne.
Olemme hinduja.
Älkää opettako lapsillemme omasta jumalastanne.
Lähtekää.
Hetkinen.
Tämä ei ole oikea paikka teille.
Kristitty opettaja.
Ette kuulu tänne.
Teidän on paras mennä.
Minua ei ehkä haluta tänne.
Mutta minua tarvitaan.
Hyvä isä van Exem,
aloittelen työtäni slummissa,
ja etsin samalla pysyvää paikkaa, jossa asua.
Olen kävellyt ja kävellyt, kunnes jalkojani särkee.
Ajattelen, miten köyhiä mahtaa särkeä ruumiillisesti ja henkisesti
heidän etsiessään ruokaa ja apua.
Tämä työ on paljon vaikeampaa kuin olin kuvitellut.
En kuuna päivänä tiennyt, että maailmassa olisi tällaista kärsimystä.
Jaosta oli kulunut yhdeksän kuukautta.
Britannia oli luopunut Intian hallitsemisesta
oltuaan vallassa lähes 200 vuotta.
Siihen aikaan jokaista ulkomaalaista katsottiin epäluuloisesti
ja hänen katsottiin lukeutuvan sortajiin.
Kun oli kyse brittiläisestä, myös miehittäjiin.
Se, että hän vapaaehtoisesti astui siihen maailmaan
ja voitti epäluulon,
osoitti, että hän oli oikeassa paikassa.
Ei, pojat, pojat. Ei minulla ole rahaa.
Olen köyhä kuten te.
Mutta minulla on teille ruokaa.
Odottakaa.
Namaste.
Atal babu.
Olkaa hyvä, Atal. Atal babu.
Voisin opettaa nämä lapset lukemaan ja kirjoittamaan.
He ovat orpoja. Heidänlaisiaan on paljon.
Siitä vain. Opettakaa, jos tahdotte.
Kiitos. Atal babu...
En ole täällä käännyttämässä ketään uskooni.
Haluan vain opettaa lapset lukemaan ja kirjoittamaan.
Ja haluan auttaa ihmisiä parhaan kykyni mukaan.
Haluatteko? Tulkaa.
Tulkaa.
Tässä on. Tulkaa.
Tulkaa.
Haluatteko leipää?
Haluatko?
Olen Mary Teresa, opettaja.
Oletteko te koskaan käyneet koulua?
Ettekö?
Haluaisitteko käydä?
Siis kyllä?
Käykää istumaan. Opetan teille aakkoset.
Tiedättehän, mitä ne ovat?
A, B, C, D.
Istukaa.
Opetan teitä. Me opimme.
No niin.
-A. -A.
-Hyvä. A. -A.
-B. -B.
-C. -C.
-C. Hyvä. -C.
-A. -A.
B. C.
Hyvä. Neljäntenä on...
-D. -D.
Oikein hyvä.
Olemme nyt oppineet aakkosten neljä ensimmäistä kirjainta.
Haluatteko oppia lisää?
Tulkaa vain.
-E. -E.
E. Oikein hyvä.
-Haluatteko oppia lisää? -Kyllä.
Liittykää seuraan.
-Tässä meillä on... A. -A.
-B. -B.
-C. -C.
-D. -D.
-E. -E.
Hyvä.
Mikä on ensimmäinen?
-A. -Oikein hyvä.
-Haluatteko oppia lisää? Kyllä! -Kyllä.
Tulkaa vain.
-F. F. -F. F.
Hyvä. Nyt kaikki yhdessä alusta.
A, B, C, D...
E, F, G...
H, I.
Oikein hyvä, te kaikki! Taputtakaa.
Hyvä, hyvä.
"Krokotiili ei saanut sitä vakuuttuneeksi."
"'Jossain vaiheessa,' se ajatteli, 'minun on saatava apinan sydän.'"
"Joten hän laati suunnitelman ja ui vauhdilla apinan luo."
"Hän tarttui viidakon puuhun ja..."
Atal on väärässä. Hänen ei pitäisi olla täällä.
Atal teki väärin, kun antoi hänen opettaa lapsiamme.
Hän opettaa lapsille kristittyjen jumalasta.
Usko pois.
Mitä hän tekee täällä? Miksi hän tuli?
Valkoinen nainen.
"...krokotiili ei saanut sitä vakuuttuneeksi."
Mennään puhumaan Atalille.
Haluatko, että hän lähtee. Puhu sinä.
Haluatko kristityn naisen tänne?
Ei hän ole minulle ongelma.
Heillä ei ole mitään. Meillä ei ole mitään.
Ehkä hän voi antaa heille jotain, mitä meillä ei ole.
Tulet näkemään, että hän opettaa omasta jumalastaan.
Siksi hän on täällä.
"'Minun on saatava apinan sydän.'"
"Hän laati suunnitelman ja ui vauhdilla apinan luo."
Kristitty nainen. Emme halua teitä tänne.
Poistukaa kylästämme.
Tulitte käännyttämään lapsemme kristittyjen jumalauskoon. Menkää kotiinne.
-En. -Menkää kotiin.
En ole täällä käännyttämässä lapsianne omaan uskooni.
Teidän on uskottava se. Olen täällä vain
auttamassa ja palvelemassa teitä
ja antamassa lapsillenne mahdollisuuden elämään.
-Siinä kaikki, -Mitä teet, Kavitha?
Mitä täällä tapahtuu, Maharaj? Mitä nyt?
Valkoisen naisen pitäisi mennä kotiin. Hän vie lastemme sielut.
Hän on täällä auttamassa heitä.
Hän ei ole kertaakaan maininnut uskoaan tai uskontoaan.
Hän opettaa heitä lukemaan ja kirjoittamaan.
Olen ollut tunneilla joka päivä tyttäreni kanssa.
Näettekö?
Hän on paha. Hän ei kuulu tänne.
Tämä nainen sai hänet mukaansa pirulliseen peliinsä.
Dinsha, mene! Hae Atal, nopeasti!
Haluatko tämän kristityn naisen tänne?
Hän käännyttää lapsemme. Tulette näkemään.
-Kiitos. -Eipä kestä, sisar.
Olen Ashwani, Dinshan aviomies.
Ashwani. Hyvä.
-Tulkaa. -Kyllä.
Rakas Jumala.
Haluat minun olevan vapaa nunna,
jota ympäröi ristin köyhyys.
Mutta...
Olen kokenut epäilyksen hetkiä.
Yksinäisyyttä.
Kiusausta palata Loretoon ja luostarielämään.
Mutta tänään opin tärkeän läksyn.
Palasin takaisin Loretoon,
ja tiesin, että kuulun köyhien pariin.
Vapaasta tahdosta, Jumalani. Ja rakkaudesta sinuun.
Haluan jäädä köyhien luo
ja tehdä Sinun pyhän tahtosi mukaan.
Pysähdy.
Sisar?
Shubashini!
-Mitä teet täällä? -Tulin auttamaan sinua.
Miten löysit minut?
Kuulin, että olit Pyhän Joosefin luostarissa.
Menin sinne ja tapasin Veronica Gomesin.
Hän sanoi, että olisit täällä.
Toin sairaalatarvikkeita. Ajattelin, että niitä tarvitaan.
Sopiiko, että olen täällä?
Tule. Näytä mitä toit.
Hyvä on.
Jumalan kiitos.
-Se on kaunis vauva. -Niin on.
Shubashini? Oletko kunnossa?
Kaikki hyvin.
Takaisin sisälle.
Hyvä sisar M. Teresa,
Sain kirjeenne
ja voin vain kuvitella, miten vaikeaa on
todistaa kaikkea kärsimystä, jota näette päivittäin.
Tekemästänne työstä puhutaan kaupungilla.
Kunnan viranomaiset ovat ilmaisseet arvostuksensa.
Olen miettinyt pysyvän paikan tarvettanne.
Juttelin jesuiittaisä Julian Henryn kanssa,
joka sanoi ehdottaneensa, että voisitte asua Krishnagarissa.
Mutta arvelitte heidän yrittävän tehdä asiat teille helpoksi,
koska tunnette useimmat nunnat ja opettajat siellä,
ettekä halua mitään erityiskohtelua.
Saanko ehdottaa, että käytte tapaamassa Gomesin veljeksiä?
He ovat Bangladeshista,
mutta heillä on talo kaupungilla osoitteessa 14 Creek Lane.
Jutelkaa Nicholasin kanssa.
Hän on harras kristitty, joka voi ehkä auttaa teitä.
Kaikki Loreton nunnat ja oppilaat kaipaavat teitä kovin
ja toivottavat teille menestystä tehtävässänne.
Jumala kanssanne.
Hartaasti Kristuksessa, teidän isä C. van Exem, SJ.
-Niin? -Oletteko herra Gomes?
-Olen. -Minä olen Mary Teresa.
Isä van Exem kertoi, että te ehkä odotatte minua.
-Kyllä. Käykää sisään. -Kiitos.
Tänne päin.
Luulin, että teillä on nunnanpuku. Kuulin, että olette nunna.
Olenkin, mutta...
Käytän chiraa, että minun olisi helpompaa Moti Jihlin ihmisten kanssa.
-Teen töitä köyhien parissa. -Isä van Exem kertoi.
Kuinka voin olla avuksi?
Tarvitsen asunnon.
Jos teillä on ihan mitä vain, olen hyvin kiitollinen.
Veljeni ovat suurimmaksi osaksi Bangladeshissa.
Yläkerta on tyhjillään.
Heitä ei haittaa, jos annan teille sieltä huoneen.
Se olisi hyvin ystävällistä.
Olen hiljainen. Ette edes tietäisi, että olen täällä.
Lähden aamuvarhaisella ja palaan vasta iltamyöhään.
Minusta ei ole vaivaa.
Jos haluatte, voitte käyttää tätä huonetta.
-Voin tuoda lisää kalusteita. -Ei, ei. Kiitos.
Minusta olisi mukavaa, jos veisitte jotain pois.
Tarvitsen vain vähän.
Jos teille sopii,
tosin tuolin ja muutaman puulaatikon.
Saan niistä tuolin ja pöydän.
Hyvä on.
Pelkään, että hän tekee kuolemaa.
Tiedän. Rahtunen Jumalan rakkautta.
Emme voi muuta.
Noin.
Auta nostamaan hänen päätään.
Noin.
Surullista.
Suurinta kärsimystä on yksinäisyys.
Ettei kukaan halua tai rakasta.
Mutta hän ei ole nyt yksin.
Hän on meidän luonamme.
Hyvä isä van Exem.
Kiitos, että esittelitte minut herra Gomesille.
Hän on hieno mies
ja antaa minun olla talossaan.
Hän antaa minun käyttää yläkertaa hyväntekeväisyyteeni.
Tänään isä Bauwens, Pyhän Teresan seurakunnan kirkkoherra,
tuli siunaamaan talon ja kyyneleet vain valuivat.
Olen tuntenut syvää yksinäisyyttä.
Oltuani Loretossa kaikki ne vuodet
aina nunnien ja oppilaiden ympäröimänä,
en odottanut tuntevani olevani näin yksin uudessa elämässäni.
Miten kauan sydämeni saa kärsiä?
Rukoilkaa puolestani.
Älkää antako minun vetäytyä uhrauksesta,
jonka tein vapaasta tahdostani ja vakaumuksestani.
-Mitä nyt, sisar? -Tämä kirje on arkkipiispa Périeriltä.
Jos en saa lupaa jatkoon,
minun on palattava Loretoon, ja tämä työ päättyy.
Lue se.
"Pyhä istuin on myöntänyt teille luvan
jatkaa työtä vielä kolmen vuoden ajan."
Jumala.
Kiitos, Jumala.
Sisar! On kyse Kavithasta.
Hän synnyttää, ja jokin on vialla.
Odota siinä.
Kavitha.
-Mitä teette täällä? Ulos! -Maharaj, pyydän. Kutsuin hänet tänne.
Hänellä on koulutus, ja Kavitha tarvitsee apua. Anna hänen auttaa.
Minä pyydän, Maharaj. Mene ulos.
-Vauva on perätilassa. -Sisar.
NEW YORK 21. elokuuta, 1949
U.S. Milwaukee, 28-vuotias nelipiippuinen palaa...
21 ELOKUUTA 1949 KATOLILAINEN NUNNA VOITTAA
KÖYHIEN HINDUJEN SYDÄMIÄ KALKUTASSA
..Delawaren lahdella, ja siinä on venäläinen miehistö.
Se on ensimmäinen 31 taistelualuksesta,
jotka lainattiin Venäjälle sodan aikana ja palautetaan USA:han.
Haloo?
Graham, minulla on tarina, jota ehkä haluaisit vilkaista.
Eräs nunna tekee kiinnostavaa laupeudentyötä
slummeissa siellä, missä olet.
Siitä voisi tulla kiva human-interest-juttu, jos ehdit.
Vilkaisen sitä.
Mitä asiaa teillä oli, tytöt?
Abbedissa, olemme päättäneet, että haluamme nunniksi.
Se on hieno uutinen.
Juttelitteko vanhempienne kanssa?
Olisivatko he sitä vastaan?
Äitini on jo vastustanut.
Miksi?
Koska hän ei halua minun työskentelevän kastittomien kanssa.
Miten sinä heidän kanssaan työskentelisit?
Koska me haluamme työskennellä sisar Teresan kanssa.
Kyllä.
Vai niin.
Sinuna kuuntelisin äitiäsi.
-Entä sinun vanhempasi? -En ole kertonut heille vielä.
Miksi?
Koska he eivät hyväksyisi. Tiedän, mitä haluan tehdä.
Olen jo auttanut sisar Teresaa iltaisin koulun jälkeen.
Vanhempani haluavat, että opiskelen Euroopassa, mutta haluan jäädä tänne.
Haluan olla nunna ja työskennellä sisar Teresan kanssa.
Menkää kertomaan vanhemmillenne ja palatkaa sitten luokseni.
Menkää.
Kiitos, abbedissa.
Abbedissa ei hyväksynyt, että he halusivat työskennellä sisar Teresan kanssa.
Hän teki tuntemuksensa tiettäväksi.
Siitä hetkestä alkaen, kun tytöt kertoivat hänelle...
Kiitos.
...haluavansa olla nunnia,
ja omistautua työskentelemään entisen opettajansa kanssa,
huoli siitä, että muutkin oppilaat tekisivät samoin,
alkoi vaivata abbedissaa.
Ja kun sisar Teresa sai kuulla siitä,
hän kirjoitti minulle.
Tämän kirjeen.
"Isä, olen murheellinen
"tätä kirjettä kirjoittaessani, mutta olette hengellinen ohjaajani,
"joten minun on jaettava se kanssanne.
"Abbedissa pelkää, että olen vaaraksi..."
...Loreton nunnille ja oppilaille.
Hän koettaa kaikin keinoin kieltää minulta kaiken avun.
Hän on kieltänyt heitä olemasta tekemisissä kanssani.
Mutta oppilaita tulee silti.
Ensin Shubashini Das.
Sitten Deepa Ambereesh, sitten muita.
Jokainen uusi tulija herättää huolta Loreton luostarissa.
Sen vuoksi olen laatinut tulijoille säännön
opiskella kotona päättö-ja jatkotutkintoihin.
Vaikka he yrittävät kaikin keinoin estää tyttöjä,
yhä useampi haluaa liittyä.
Teidän armonne, tilanne sisar Teresan suhteen on riistäytynyt käsistä.
Hän varastaa meiltä oppilaita.
Jo yhteensä kymmenen on lähtenyt Loretosta ja liittynyt hänen joukkoihinsa.
Valmistuivatko he ennen lähtöään?
Jotkut kyllä, jotkut eivät.
Kertokaa se numeroin.
Kahdeksan valmistui ennen lähtöään.
Kaksi ei.
Kannattaa rohkaista heitä valmistumaan ensin.
En näe siinä muuta ongelmaa.
He heittävät hukkaan elämänsä ja koulutuksensa,
jos menevät töihin slummiin.
Jos he haluavat nunnaksi, heidän on liityttävä Loreton luostariin
ja noudatettava lupauksia ja nunnakunnan kutsumusta.
Mitä mieltä olet, Celeste?
Minun mielestäni nämä tytöt antavat
itsensä Jumalalle yksi kerrallaan.
He valitsevat Jumalan palvelemisen
palvelemalla köyhiä sisar Teresan tapaan.
Olen varma, että syynä kokonaan tai osittain
on Loretossa saatu vaikutus ja koulutus.
Mikä olisi parempi tapa palvella Jumalaa
kuin tehdä se entisen johtajan, sisar Teresan ohjauksessa?
Mitä haluatte minun tekevän, abbedissa?
Vatikaani antoi sisar Teresalle jatkoa
ensiksi myöntämäänsä aikaan.
Haluaisin teidän huolehtivan, ettei hän saa lisää jatkoaikaa.
Ja että häntä vaaditaan palaamaan Loretoon.
Ei, laita ne tänne. Side.
-Huomenta, sisar. -Huomenta, herra Gomes.
-Lattia näyttää olevan hyvässä käytössä. -Kyllä. Niin on.
Tytöt ja minä kiitämme teitä.
Olette kiltti ja antelias, kun annatte meidän olla täällä.
Ei kestä kiitellä. Tämä tuli eilen.
Se lienee yhdelle tytöistänne.
Deepalle. Kiitoksia. Varmistan, että hän saa sen.
Hyvää päivänjatkoa.
-Minä näytän. -Kyllä, sisar.
Mitä aiot tehdä?
Mitä voin tehdä?
Hehän ovat vanhempani.
Eikö sillä ole väliä, että haluat jäädä tänne ja olla nunna?
Ei. Minun pitää opiskella Englannissa, avioitua ja saada lapsia.
Tehdä heistä isovanhemmat.
Äiti hyväksyy Intian kastijärjestelmän.
Mutta minä en, joten hän ei ymmärrä,
miksi haluan mennä slummeihin
ja työskennellä alempikastisten kanssa.
Hän ei vain ymmärrä.
Juttelisit sisar Teresan kanssa.
Vai hänen?
Hänellä on kokous isä van Exemin kanssa.
Ihailen kunnianhimoanne,
mutta Vatikaani on viimeksi hyväksynyt uuden seurakunnan sata vuotta sitten.
En usko, että saatte hyväksynnän Pyhältä istuimelta.
Haluaisin silti anoa sitä.
Eikö teille riitä kolmen vuoden lisäaika työnne jatkamiseksi?
Kyllä, kyllä. Olen hyvin kiitollinen.
Mutta kun ne kolme vuotta päättyvät, mitä sitten?
Pitääkö minun anoa jatkoa ja mitä jos se kielletään?
Tämä työ on liian tärkeää hylättäväksi.
Ja abbedissa on vastaan sitä, mitä teen.
Pelkään, että tällä voi olla seurauksia.
He saattavat kieltää lisäajan. Minulla ei ole vaihtoehtoja.
Minun on anottava seurakunnaksi tunnustamista.
Minun on erottava Loretosta.
Se asia on hyvin selvä.
Montako teitä on?
Kaksitoista ja lisää tulee.
10 ensimmäistä olivat Loretosta, omia oppilaitani,
mutta sitten tuli lisää.
Ja meillä on lääkäreitä ja hoitajia, vapaaehtoisia siis.
He käyvät kahdesti viikossa.
Mitä enemmän sana kiirii, sitä selvemmin tämä on Hänen tahtonsa.
Tunnustaminen vaatii selvityksen uuden nunnakunnan tarpeesta.
Kyllä, isä. Olen tehnyt töitä.
Tässä ovat asiakirjat ja perustuslailliset oikeudet.
Se on alustava ehdotus.
Onko teillä nimi nunnakunnalle?
On. Rakkauden lähetyssisaret.
Tämä on hyvin valmisteltu.
Käyn sen läpi ja vien sen sitten arkkipiispa Périerille.
Kiitos, isä.
Teidän armonne,
hänellä on nyt kaupungin viranomaisten tuki.
Joku reportteri tuli kysymään minulta,
miten sisar Teresalta saisi haastattelun.
Nyt on aika vaatia, että hän palaa takaisin Loreton nunnaksi.
Vaatimus seurakunnaksi tunnustamisesta on absurdi.
Hän on kertonut, että kokee eron Loretosta välttämättömäksi.
-Eron? -Kyllä.
Entä hänen sitoumuksensa ja lupauksensa?
Hän pyytää sekularisaatiota, lupaustensa mitätöimistä.
Sekularisaatiota?
Hänestä se on ainoa tapa.
Luostarilupauksen purku mahdollistaisi palaamisen Loreton nunnana,
jos hän ei onnistuisi siinä, mitä tekee.
Sekularisaatio sulkisi sen pois.
Palaaminen ei olisi mahdollista.
Hän tietää sen,
mutta on varma, ettei varotoimenpidettä tarvita.
Hän on vakuuttunut, että hänen innoituksensa tulee Jumalalta.
Eli epäonnistuminen ei tule kysymykseen.
Loreton oven jättäminen raolleen ei ole tarpeen.
-Mikä tämä on? -Hänen hakemuksensa
seurakunnaksi tunnustautumiselle.
Siinä ovat kaikki asiakirjat, myös perustuslailliset oikeudet.
Hyvä on. Käyn sen läpi.
Jos kaikki on kunnossa,
kertokaa hänelle, että välitän sen Vatikaanille.
Mitä nyt, Deepa?
-Olisiko sinulla hetki aikaa? -On tietenkin.
Tule.
Se kirje, jonka annoit, oli vanhemmiltani.
Niin arvelinkin.
He haluavat minut kotiin.
Heidän mielestään heitän täällä hukkaan elämäni.
He häpeävät, että työskentelen niiden parissa,
joita yhteiskunta vieroksuu.
Deepa.
Perheesi on ylempää kastia.
Tiesit varmasti, että näin voi käydä.
Tiesin, mutta se on epäreilua.
Haluan olla juuri täällä.
Mitä minä teen?
Rukoilet. Me luotamme Jumalaan.
Jumala antaa meille vastauksen.
Menehän nukkumaan.
Yritä olla huolehtimatta.
Kaikki kääntyy hyväksi.
-Hyvää yötä, sisar. -Hyvää yötä.
Anteeksi. Oletteko sisar Teresa?
-Olen. -Nimeni on Graham Widdecombe.
Olen reportteri Lontoosta.
Teen täällä juttuja jaon jälkeisestä Intiasta
ja olen kuullut teistä paljon.
Teettekö juttuja sanomalehteen?
En, radioon.
En ole kiinnostava, mutta teidän kannattaisi jutella köyhien kanssa.
Mutta koko kaupungissa puhutaan teidän työstänne.
Ei se ole minun työtäni vaan Jumalan työtä.
Olen vain kynä Jumalan kädessä.
Jos teiltä liikenisi minuutti...
Ei ole aikaa juttelulle. Tekemistä riittää.
"Kynä Jumalan kädessä."
Arabianmeri.
Hyvä. Ja itään on Bengalinlahti.
Bengalinlahti.
Oikein hyvä. Kuka tietää, missä kohtaa karttaa on Kalkutta?
Oikein hyvä. Kyllä.
Siirtykää vähän.
Mitä nyt, isä? Onko jokin vialla?
Ei. Mikään ei ole vialla.
Teemme nyt heidän ryhmästään uskonnollisen seurakunnan.
Olemme tutkineet tarkasti, miten he elävät ja työskentelevät,
ja miettineet huolella päämäärää, johon he tähtäävät.
Tämä rehellinen tutkimus johti siihen päätökseen,
ettei tällä hetkellä ole olemassa seurakuntaa,
joka vastaisi uuden instituutin tarkoitusperiä.
Ja niin muodoin muodostamalla siitä uskonnollinen seurakunta,
joka auttaisi monia kipeässä tarpeessa olevia,
koituisi suuremmaksi kunniaksi Jumalalle.
Sen johdosta me esillä olevalla asetuksella
Jumalan suuremmaksi kunniaksi
ja tai edistääksemme valtakunnassa totuutta, oikeutta ja rauhaa
sekä Vapahtajan hyväntekeväisyyttä,
muodostamme ja käynnistämme uuden uskonnollisen seurakunnan,
joka saa nimekseen Rakkauden lähetyssisarten seurakunta.
Toivotamme uuden nunnakuntanne tervetulleeksi
Kalkutan katoliseen hiippakuntaan.
"Äiti" Teresa.
Lupaamme huolehtia nälkää näkevistä,
alastomista ja kodittomista,
rammoista, sokeista, lepratautisista,
kaikista ihmisistä, jotka tuntevat olevansa ei-toivottuja, ei-rakastettuja,
joista yhteiskunta ei välitä.
Ihmisistä, joista on tullut taakka yhteiskunnalle, ja joita kartetaan.
Jaamme Kristuksen rakkautta hengellisen armeliaisuuden kautta.
-Kristuksen ruumis. -Aamen.
Äidin usko ruokoukseen oli hänen uskonsa perusta.
Hän uskoi rukouksen olevan ravintoa sielulle,
ja jos rukoili hartaasti, rukoukseen vastattaisiin.
Eli käsky, jonka hän oli saanut junassa vuonna 1946,
oli nyt virallisesti kirkon tunnustama ja vahvistama.
Niin. Ja hän oli nöyrä
nähdessään kaikki Jumalan teot.
Äiti oli kävellyt läpi köyhän alueen Kalkutassa,
ja nähnyt jonkun poloisen, joka teki kuolemaa kadulla.
Naisparka oli jätetty siihen kuolemaan.
Se tapaus sai hänet miettimään virallisen saattokodin perustamista.
VIRASTOTALO Kalkutta, Intia-16. marraskuuta, 1952
Anteeksi. Terveysviranomainen ottaa teidät nyt vastaan.
Tänne päin.
-Käykää istumaan. -Kiitos.
Niin, äiti Teresa,
olette tehnyt aikamoisen vaikutuksen kaupungin viranomaisiin,
ja minua on pyydetty auttamaan teitä, miten suinkin voin.
Kiitos, sepä ystävällistä.
Meillä on tarvetta tiloille,
jonne voimme tuoda kadulle kuolemaan jätetyt,
jotta he saisivat arvokkaan kuoleman.
Tiedättekö sellaista paikkaa ja olisiko se saatavilla?
-Tarkoitatteko sairaalaa? -En.
Paikkaa, jossa kadulle kuolemaan jätetyt köyhät
voisivat saada vuoteen, ruokaa ja hoivaa.
Jossa he voisivat kuolla rakastavien ihmisten ympäröiminä.
Heitä on kaduilla paljon. Tarve on välitön.
Ymmärrän. Näen sen itse joka päivä.
Jos se ei olisi sairaala, niin mikä sitten?
Koti kuoleville.
Tässä aika lähellä on paikka, joka saattaisi toimia.
Se on Kalighatin temppelin lähellä.
Tämä on se rakennus.
Voisiko tämä sopia teille?
Haluaisin katsoa sisälle.
Se on hylätty Kalin temppeli.
Jos pidätte siitä, voin järjestää luvat kaupungilta.
Olisin hyvin kiitollinen. Kiitos.
Sisällä on dharamshala,
paikka, jossa hindut lepäsivät palvottuaan jumalatar Kalia.
Sieltä saattaisi löytyä tarvitsemanne tilat.
Tämä on täydellinen.
Koska asia selviää?
Otan asian esille huomisessa kokouksessa.
Pidän siitä, että tämä oli hindujen palvontapaikka.
Haluatteko nähdä dharamshalan?
Kyllä, kiitos.
Tänne päin.
Tämä on paikka, jossa ihmiset lepäsivät palvonnan jälkeen.
Sopisiko tämä teille?
Kyllä.
"Ajattele vain Jeesusta.
"Laita kätesi Hänen käteensä ja kulje Hänen rinnallaan.
"Kävele eteenpäin. Jos katsot taaksesi, palaat takaisin."
SKOPJE, JUGOSLAVIA 26. syyskuuta, 1928
Minun tulee ikävä sinua.
Samat sanat.
Minulla on jo koti-ikävä.
Äiti? Onko kaikki kunnossa?
Valosi palaa. Kello on jo paljon.
Onko kaikki kunnossa?
Sisar Gertrude, tule.
Kuljin käytävällä ja näin, että huoneestasi näkyi valoa.
Menet aina myöhään nukkumaan, mutta nyt tavallista myöhemmin.
Mitä on tapahtunut?
Onko kaikki hyvin?
Äitini ja siskoni...
Toivoin, että he pääsisivät käymään.
Näimme viimeksi 28 vuotta sitten.
Mutta Albanian hallitus ei anna heille lupaa
lähteä maasta, joten...
Voi, miten ikävää.
Meidän on herättävä aikaisin aamulla.
Meidän on vähän levättävä.
Hyvää yötä ja...
Ja meillä on paljon töitä.
Meidän on noustava hyvin aikaisin.
-Pärjäätkö varmasti? -Kyllä, kyllä.
Meidän pitää levätä. Mene sänkyyn.
Hyvää yötä, äiti.
Äiti?
-Mahdatteko muistaa minut? -Muistan, herra Widdecombe.
Jos teiltä liikenee hetki, haluaisin jutella kanssanne.
Kuten näette, meillä on tänään kova kiire.
Nyt ei ole hyvä aika.
Mutta se veisi vain pari minuuttia.
Kovin moni on kiinnostunut tietämään teistä enemmän.
Tässä ei ole kyse minusta. Minä teen vain Jumalan työtä.
Voimmeko sitten puhua työstä, jota te täällä teette?
Me olemme perustamassa kotia, jonne kaduilla kuolevat
voidaan tuoda kuolemaan niin, että ympärillä on rakastavia kasvoja.
Odottakaa. Äiti Teresa, voisitteko pysähtyä...
Minun haastattelemiseni on ajanhukkaa.
Katsokaa ulos. Tulkaa.
Köyhiä on kaikkialla.
Kirjoittakaa heistä.
Se on tärkeä tarina. Minä olen vain väline.
Niin, mutta ihmiset haluavat kuulla teistä.
Aiotteko vaihtaa television puolelle?
Se on kuulemma iso juttu Englannissa. Saattaa syrjäyttää radion.
Niin ei käy koskaan eikä minusta tule toimittajaa televisioon.
Ei hyvä. Aloitetaan alusta.
Arkkipiispa Périer ja minä olemme saaneet kirjeitä Äiti Teresalta.
Kirjeet kävivät aina vain synkemmiksi.
Ne paljastivat kasvavan henkisen pimeyden.
Eivätkä mainitunlaiset uutiset Albanian hallitukselta auttaneet asiaa.
Mutta hän teki päivittäiset askareensa iloisena
ja väsymättä, mutta sisällään...
Sisällään hän tunsi kauheaa tyhjyyttä.
Hänestä tuntui, että Jumala oli hylännyt hänet.
Nathan, kuuletko minua? Meillä on huono yhteys.
Kuulen kyllä, Graham. Tällainen se on aina.
Sano, koska aloitan.
KANAVAN PÄÄKONTTORI New York, 18. joulukuuta, 1952
Anna tulla vain.
Tämä tarina poikkeaa niistä, joista yleensä raportoin,
sillä normaalisti toimin sotakirjeenvaihtajana.
Mutta täällä Kalkutassa leviää sana
katolilaisesta nunnasta, joka tekee hyväntekeväisyyttä köyhien parissa.
Hän on saanut kaikkien huomion,
alkaen paikallisista viranomaisista
aina Rooman Vatikaaniin saakka.
Hänen nimensä on Äiti Teresa, ja seuraajien määrä kasvaa
hänen uudessa seurakunnassaan,
nimeltään Rakkauden lähetyssisaret,
jonka katolinen kirkko perusti kaksi vuotta sitten.
Hänessä on epätavallista se, ettei hän anna haastatteluja kenellekään,
koska uskoo, että on Jumalan väline, joka tekee Hänen työtään.
Hän kieltäytyy kaikesta kunniasta.
Kaupungin paikallisille vähävaraisille hän on pyhimys.
Mutta hän on joidenkin paikallisten hindujen
arvostelun kohteena, ellei peräti uhka,
sillä hän on perustanut kodin kuoleville hylättyyn temppeliin,
jonka viranomaiset hänelle antoivat.
-Tilanne ulkona pahenee. -Tiedän sen.
Mutta en usko, että he tekevät mitään.
Pitäisikö meidän ilmoittaa viranomaisille?
Kuinka voitte tänään?
Miksi autatte minua?
Olen hindu.
Koska näen teissä Jeesuksen.
Rakastan teitä kuten Jumalakin rakastaa. Käykää pitkäksenne.
Tehkää vain työtänne.
Äiti?
Et saa mennä ulos. Se ei ole turvallista.
Äiti!
-Menen puhumaan heille. -Älä. Ole kiltti ja odota.
Ole kiltti, älä mene ulos. Meidän pitää kutsua apua.
Olen samaa mieltä sisar Agnesin kanssa.
Tilanne on riistäytynyt käsistä.
Meidän on saatava apua. Älä mene ulos.
Ole kiltti.
Poistukaa temppelistä heti.
Temppeli on meidän. Meidän pyhä paikkamme.
Teidän jumalanne häpäisee sen.
Kuulkaa.
Viranomaiset antoivat meille luvan käyttää tätä temppeliä.
Mutta jos se on teille ongelma, jutelkaa viranomaisten kanssa.
Tämä paikka on meille kaikkein pyhin. Hinduille.
Ette ole tervetulleita tänne.
Mitä teette täällä? Oletteko hinduja?
Sisällä on kuolema. Se on epäpuhdas.
Mitä täällä tapahtuu?
Tämän kristityn naisen on lähdettävä temppelistä heti.
Hiljaisuus!
Miksi hänen on lähdettävä?
Hän ei kuulu meidän temppeliimme.
Tämä kristitty nainen pitää huolta meidän kuolevistamme.
Jos te hoitaisitte ne, jotka kuolevat kaduille,
ehkä viranomaiset eivät olisi antaneet temppeliämme hänelle.
Ei sen ole väliä. Hänen on poistuttava temppelistä.
Lopettakaa!
Ei, vaan teidän on lähdettävä.
Te kaikki, menkää koteihinne.
Terveysviranomaiset ovat antaneet heille tämän hylätyn temppelin.
Se asia ei ole teidän päätettävissänne.
Lähtekää välittömästi tai kutsun tänne viranomaiset
ja poliisikomissaarin.
Lähtekää kotiin!
Menkää!
Sen jälkeen äidillä ei ollut ongelmia paikallisten kanssa.
Se tapahtuma oli alku elämänikäiselle suhteelle
ja sille, että hän rakasti heitä.
Shankarsinh, voisitko auttaa minua?
Laita se tuonne. Se on painava.
Äidin vaikeudet paikallisten kanssa saattoivat loppua,
mutta hänen hengellinen kärsimyksensä ei.
Tässä laatikossa on häneltä kirjeitä,
jotka todistavat sen selvästi.
Hän ei tietenkään näyttänyt menetyksen tunnettaan nuorille nunnille.
Ja oli hänen toiveensa, ettei kukaan lukisi näitä kirjeitä.
Hän halusi, että ne tuhotaan.
Mutta se pimeys, jossa hän eli,
oli olennainen osa sitä, kuka hän oli,
ja kirjeet dokumentoivat sen, mitä hän kävi läpi.
Sinä esittelet hänen pyhimykseksi julistamisensa.
Ja minä haluan, että luet nämä kirjeet.
Nämä ovat vahvimmat osoitukset hänen pyhyydestään
ja sopivuudestaan pyhimykseksi.
Jos kirjeet jonain päivänä julkaistaan,
monet samaa kamppailua käyvät tulevat hyötymään niistä.
Minun tehtäväni on esitellä ehdotus,
jossa Äiti Teresa Kalkuttalainen julistetaan autuaaksi ja pyhimykseksi.
Siitä, kun aloitin tutkimukseni...
VATIKAANIN KOKOUSHUONE, Rooma-2003
...olen kerännyt asiakirjoja ja todisteita, joiden perusteella tein päätökseni.
Hänessä oli syvä pyhyys.
Paljon syvempi kuin kukaan meistä saattoi kuvitella.
Kuten tiedätte, minulle annettiin kirjeitä.
Kirjeitä, jotka hän kirjoitti hengellisille neuvonantajilleen.
Heitä olivat mm. Kalkutan arkkipiispa Ferdinand Périer
ja isä Celeste van Exem, hänen hengellinen neuvonantajansa.
Kirjeissä on tietoa, joka todistaa
hänet pyhimykseksi julistamisen arvoiseksi.
Hänen todellisuutensa oli tätä.
Hän kärsi suunnattomasti,
koska uskoi Jumalan hylänneen hänet.
Ei tiedetty paljoakaan hänen hengellisestä taakastaan
tai henkilökohtaisista kamppailuistaan ennen näitä kirjeitä.
Ne paljastavat hengellisen myrskyn ja hänen elämänsä sekä työnsä voiman
kuuden vuosikymmenen aikana.
Kun hänen nunnakuntansa paavi Paavali VI:n päätöksellä 1965 laajeni,
hän ei ottanut mistään kunniaa itselleen.
Hän teki kaikkensa kääntääkseen saamansa huomion Jumalaan,
ja väitti, että hän teki Jumalan työtä eikä omaansa.
Hän hoivasi sairaita, kuolevia ja kodittomia,
ja sai osakseen koko maailman ihailun.
Ja vaikka hän ei hyväksynyt palkintoja,
hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto.
Hän suostui osallistumaan seremoniaan vasta,
kun hänelle oli vakuutettu,
että se toisi huomiota maailman köyhille.
NOBELIN RAUHANPALKINTOJUHLA Oslo, Norja-27. lokakuuta, 1979
Olen iloinen saadessani tämän palkinnon
köyhien, alastomien, kodittomien,
rampojen, sokeiden ja leprasairaiden puolesta.
Ja niiden, joita kukaan ei halua, rakasta tai hoivaa.
Niiden, jotka yhteiskunta on hylännyt.
Ja kun olemme kokoontuneet tänne tänään
kiittämään Jumalaa Nobelin rauhanpalkinnosta,
minusta olisi kaunista lausua pyhän Fransiskus Assisilaisen rukous,
joka aina hämmästyttää minua suuresti.
Lausumme sen joka päivä pyhän ehtoollisen jälkeen,
sillä se sopii meille kaikille.
Vapahtaja, tee minusta rauhasi välikappale,
niin että sinne, missä on vihaa, toisin rakkauden,
missä loukkausta, toisin anteeksiannon,
missä epäsopua, toisin yksimielisyyden,
missä erehdystä, osoittaisin totuuden,
missä epäilystä, auttaisin uskoon,
missä epätoivoa, nostaisin luottamuksen,
missä pimeyttä, loisin sinun valoasi,
missä surua, virittäisin ilon ja lohdutuksen,
Aamen.
Olen aina miettinyt, mahtoiko 400-500 vuotta sitten,
kun pyhä Fransiskus Assisilainen kirjoitti tämän rukouksen,
ihmisillä olla samoja vaikeuksia kuin meillä on nyt,
sillä se sopii hyvin meillekin.
Kiitos.
Elämänsä aikana
hänestä tuli ihmisille myötätunnon symboli huolimatta heidän uskonnostaan.
Hänen työnsä antoi köyhille äänen tavalla, joka ei aiemmin ollut mahdollista.
Arkkipiispa Périer uskoi, että hänen yksinäisyydellään
ja hylätyksi tulemisen tunteellaan
oli juurensa Jeesuksen tehtävän mysteerissä.
Pimeys, josta hän kärsi, oli tärkeä osa hänen kutsumustaan,
ja kirjeet, jotka hän kirjoitti, tärkeä todiste hänen perinnöstään.
Hän määräsi kirjeet hävitettäviksi, peläten omien sanojensa mukaan:
"Kun kaiken alku tulee tietoon, ihmiset ajattelevat enemmän minua
ja vähemmän Jeesusta."
Omasta mielestään hän oli vain Jumalan palvelija.
Jumala käytti hänen mitättömyyttään näyttääkseen oman suuruutensa.
Rakkauden lähetyssisaret, joka alkoi pienenä nunnakuntana 1950
kahdentoista nunnan voimin, käsittää nyt yli 4 000 nunnaa koko maailmassa.
He toimivat hyväntekeväisyyskeskuksissa yli sadassa maassa.
Minun työni on tänään tehty.
Luovutan teille kaiken löytämäni, asiakirjat ja todistukset,
kun odotamme toista ihmettä.
Löytämäni perusteella sanon,
etten voi kuvitella kenenkään paremmin sopivan pyhimykseksi
kuin Agnes Gonxha Bojaxhiun,
Äiti Teresa Kalkuttalaisen.
Pappien määrä on pienentynyt vuosien mittaan,
samoin muiden uskonnollisten yhdyskuntien,
mutta Rakkauden lähetyssisaret kasvaa jatkuvasti.